Ensimmäinen maailmansota, myös suureksi sodaksi kutsuttu -
oli globaali konflikti, joka alkoi heinäkuussa 1914 ja päättyi 1918.
11. kuukauden, 11. päivän 11. tuntina -
aselepo Saksan kanssa astui voimaan.
Aseleposopimuksen allekirjoituksen viimeisten tuntien aikana -
armeijat rupesivat vetäytymään länsirintamalta -
mutta taistelut jatkuivat monessa paikassa -
koska komentajat halusivat vallata maata ennen sodan päättymistä.
Tämä on tarina miehistä, jotka antoivat kaikkensa viimeiseen hetkeen asti.
Argonnen metsä 8.11.1918
Kristuksen ruumis... Isän, Pojan ja Pyhän hengen nimeen.
Pidä huoli siitä, että hän pääsee sinne. - Sinä jäät tänne.
Kapt. Roberts, olemme etsineet teitä. - Mene hakemaan kersantti Richardson.
Onko hyviä uutisia?
Valitettavasti ei. Sinä joudut taas osallistumaan.
Montako miestä? - 40 tai 50.
Kolme kk: ta estämään tulitusta ja niille tueksi kranaatinheittimet.
Taidetaan olla liemessä. - Jos kranaatit osuvat juoksuhautoihin -
ei muuta kuin eteenpäin. Saksalaisrintama hajaantuu.
Pitäkää huoli siitä, että kaikilla on tarpeeksi ammuksia.
Lähetätkö 365:n tukemaan sivustaamme? Ne värilliset sotilaat?
Kun he ovat vasemmalla, voitte työntää Saksan eturintamaa taaksepäin.
Onko heillä taistelukokemusta? - Mitä väliä sillä on?
Onko se ongelma? - On, jollei kokemusta ole.
Niin, meillä on erilaiset käsitykset mustista sotilaista.
Mutta nämä pojat osaavat tapella. He ovat valmiina.
Niin... - Oletko kunnossa?
Joo... Vapisuttaa vain vähän.
Mitä siinä on? - Konjakkia, ystäväni.
Sinä ja sinun hiton konjakkisi.
Et valehdellut.
Hyvää metsästysonnea.
Will, kaikki hyvin?
Joo, vapisuttaa vain vähän.
Se menee ohi.
Miehet ovat valmiina.
Niin. Hoidetaan homma.
Pitäkää päät matalana, pojat.
Lyijysade on ohimenevää.
Älkää antako hunnien päästä helpolla.
Nyt se alkaa. Tätä varten teidät on koulutettu, tähän on valmistauduttu.
Te kaikki olette valmiita tähän.
Ei mitään hätää. Anna tulla vain.
Sir.
Pistimet kiinni. - Pistimet kiinni!
No niin, pojat. Nähdään toisella puolella.
Lykkyä tykö, sir.
Osuiko? - Älä. Minusta ei ole tähän.
Mitä? - Minusta ei ole tähän.
En voi. Päästä irti. - Lopeta.
Will! Will! Täällä.
Menkää eteenpäin.
Seuratkaa minua, älkää pysähtykö.
Eteenpäin. - Jalkani.
Voiko joku auttaa? - Pysy siinä.
Missä joukkueenjohtaja on? - Sinä johdat nyt.
Minä elän. Kiitos, Jeesus.
Kiva nähdä, kersantti. - Tiedätkö missä me olemme?
Paikassa, jossa emme halua olla. Ne tekevät meistä selvää.
Nyt täytyy olla hiton hyvä suunnitelma.
Näitkö muita? - Kaikki muut ovat haavoittuneet tai kuolleet.
Onko meillä kenttäradiota? - Ei.
Lähetti tänne. Lähetti!
Kuuntele. Olemme toisella puolella, aseita ei ole tuhottu.
Kohde kysymyksessä. Pysy matalana. Mene.
Pitää saada uusi lähetti. - Ei.
Täällä alkaa olla tukalat paikat. - Meidän on pysyttävä liikkeellä.
Kranaatit esiin.
Odottakaa kunnes ne lataavat. Heitätte kranaatit ja juoksette.
Kun annan merkin.
Nyt!
Oletko kunnossa? - Joo, mutta jalkoihin koskee.
Lakkaa puhumasta. - Saakeli.
Missä sinä olet ollut? - Tämä painaa tonnin.
Pojat, mennään.
Meillä on konekivääreitä ja tukea. Nuo aseet on saatava pois pelistä.
Kirby ja Pincelli, kranaatteja.
Quinn ja Cardinni, tulette minun kanssani, kun on räjähtänyt.
Juostaan juoksuhaudan päähän. Muistakaa olla varovaisia.
Sinun vuoro. Odota.
Mene!
Ne tulevat!
Mick, haluatko osalliseksi?
Minä en ryöstä kuolleita. - Tyhmä irlantilainen.
Saakeli.
Katso, Card. - Luger.
Miksi sinä löydät parhaat jutut? - On kai hyvä onni.
Kenet hän tappoi tämän takia?
Mikään ei näköjään ole pyhää enää.
Sir?
Juoksuhauta on vallattu. - Kiitos, korpraali.
Onko lähetti menossa? - On.
Onko muita uutisia. - Hunnit on nujerrettu.
Rykmenttejä tulee kaikkialta. Tämä maa kuuluu nyt meille.
Kiitos, korpraali.
Oliko vielä jotain muuta?
Kyllä.
Tarkoitan ei. Tämä on ollut pitkä päivä.
Mennään katsomaan, löytyykö jostain kunnon ruokaa.
Sir. - Kersantti, korpraali.
Chaumont, Ranska - 9.11.1918.
Eversti, uutisia. - Mitä?
Olemme murtautuneet Saksan linjojen läpi Argonnessa.
Onko se vahvistettu? - On. Kaksi kertaa.
"D-komppania, 365. rykmentti on murtanut Saksan eturintaman."
"Raportoitu 07.00, ei muuta kontaktia." Mitä tämä merkitsee?
365 on värillisistä koostuva yksikkö.
Raportin mukaan komppaniaan on katkennut yhteys tai se on menetetty.
Ovatko he loukussa? - Siltä näyttää.
He antavat sivustatukea 77. divisioonalle.
Widdle C: n divisioonalle? - Niin.
Onko siitä ollut lehdissä? - Ei vielä.
Täytyy puhua kenraalin kanssa. Tule mukaan.
Onko siihen ollut yhteyttä?
Ei vielä. - Halusimme tiedottaa siitä heti.
2. armeija on pärjännyt Argonnessa ja nämä pojat tekivät sen.
Saanko puhua vapaasti, sir?
Ole hyvä, eversti.
Kun aselepo astuu voimaan, liittoutuneiden valloittamasta maasta -
tulee Ranskan miehittämä maa.
Mitä pyydät minulta? - Tuota...
Se on monimutkaista. Toisaalta niistä pojista voi tulla sankareita.
Se vahvistaisi värillisten moraalia kotipuolessa.
Mutta toisaalta... - Saksalaiset haluavat kukkulansa takaisin.
Niin, sir.
Siitä voisi tulla julkinen painajainen.
Jos kaikki kuolevat.
Elävätkö he yhä vai ovatko kuolleet? - Emme tiedä siitä vielä mitään.
Luen sinulle tästä jotain.
"Neekerien, kuten muidenkin ihmisten toimintaan on motiivi."
"Miksi he tekisivät jotakin hyväksemme" -
"jollemme me tee jotain heidän hyväkseen?"
"Jos he vaarantavat henkensä meidän takia" -
"on heillä siihen vahva motiivi."
"Jopa lupaus vapaudesta."
"Kun lupaus on annettu, se on pidettävä."
"Rauha saavutetaan vielä, ja silloin joukko mustia miehiä" -
"muistaa sen, miten he vaiteliaina, vakain ilmein ja aseet vedettyinä" -
"auttoivat ihmiskuntaa rauhan toteutumisessa."
"Pelkään kuitenkin, että tulee olemaan valkoisia miehiä, jotka unohtavat" -
"että he pahansuovasti ja petollisia puheita pitämällä" -
"pyrkivät estämään sen."
"Kunnioittavasti, Abe Lincoln."
Elävinä tai kuolleina, nämä pojat ovat uhranneet paljon tässä sodassa.
Tehtävämme on löytää heidät -
ja haettava heidät pois siltä kukkulalta.
Haluan tuloksia, en tekosyitä.
Jollei 369. rykmentti tuo tykistöä rintamalle, teidät perii piru.
Täällä kuolee liian paljon miehiä. Toteuttakaa se. Se on käsky.
Tykistön oli määrä raivata meille tietä tälle alueelle.
Se ei ole osunut mihinkään. Eikö olekin uskomatonta?
Se ei ole osunut mihinkään koko hiton sodan aikana. Miten sinulla meni?
Alue 3 on selvitetty.
Törmäsimme siellä siihen värillisten sotilaiden joukkueeseen.
Kukaan ei tiedä, missä he ovat nyt.
40:n pojat eivät ole saaneet tarpeeksi koulutusta.
Kaikilla ei ole edes kivääriä.
Vastarinta?
Piti päästä konekiväärien ohi. Emme hajaantuneet tarpeeksi.
Täytyi vain mennä juoksuhaudasta juoksuhautaan.
Menetin koko joukkueen.
Montako kuollutta?
Kuollutta?
Niin.
Se oli vaikea tehtävä, Will. - Niin oli.
Tuntuu hyvältä olla täällä taas. - Minulla on sinulle uusi tehtävä.
Värillisten sotilaiden joukkue on jumissa vihollislinjojen takana.
Heidät pitää mennä hakemaan takaisin.
En oikein tiedä... Kaikki miehistäni eivät tule toimeen värillisten kanssa.
Se on käsky huipulta.
Selvä on, sir.
Anna se toinen kartta.
Voinko auttaa? - Etsin sotamies Cainia.
Jenkins, ylös siitä, laiskuri.
Yritä löytää Cain. - Kyllä, sir.
Mitä hyötyä hänestä on? Eivät neekerit mitään tiedä.
Kuinka?
Lähdetkö etsimään Robertsin joukkuetta? Saakeli...
Ranskalaisäpärät saisivat hoidella nuo neekerit.
Siihen en osaa sanoa mitään.
Eikö sinulla ole ikinä ollut neekeriä komennossasi?
Ei. - Neekerit ovat hankalaa sakkia.
Eivät yhtä fiksuja kuin me. - Siitä en tiedä mitään.
Setä Samuli antaa niille asepuvun -
ja kutsuu niitä sotilaiksi. Silmänlumetta kaikki.
Annan sinulle neuvon, kapteeni.
Älä löydä niitä neekereitä. Ne ovat ansainneet kaiken mitä saavat.
Ethän sinä tätä halua? Jäädä jumiin tyhmien apinoiden kanssa.
Aiotko vain jäädä seisomaan siihen?
Sotamies John A. Cain ilmoittautuu palvelukseen.
Näethän. Osaavat neekerit käyttäytyä.
Sinä olet saanut siirron -
tämän kapteenin alaiseksi.
Ymmärrätkö?
Ymmärrän, sir.
Yritätkö olla nenäkäs, poika?
Onko varusteita? - Ei ole.
Ne hankitaan. - Kiitos, kapteeni.
Minä jatkan tästä.
Rivers... Muista mitä sanoin.
Sinulle ei saa käydä niin kuin minulle.
Kapteeni.
Miten siellä menee? - Hyvin.
Miten hän pärjää? - Emme tiedä, onko hän eksyksissä vai ei.
Kai hän tietää minne ollaan menossa?
Olemme menossa sinne missä he olivat viimeksi.
Ovatkohan miehet yhä siellä?
He ovat amerikkalaisia sotilaita.
Niin, mutta ovatko elossa? - En tiedä.
Sitä on vaikea tietää.
Sota saattaa loppua ennen kuin löydämme heidät.
Ehkä, mutta milloin meillä on ollut niin hyvä onni?
Kerta se on ensimmäinenkin.
Thomas.
Kersantti. Mikä tämä on? - Kipuleiri.
Kapteeni! - Mistä täällä on kysymys?
Tämä on Punaisen ristin kenttäsairaala.
Olette kaukana kotoa.
Neiti Clairborne.
Keitä nämä ihmiset ovat? - Heitä on kerätty kaikkialta.
Kaasun uhreja. Teemme täällä sen minkä voimme.
Onko täällä saksalaisia? - On heitäkin.
Kaikki ovat saman arvoisia Punaisen ristin silmissä.
Täällä ei ole turvallista olla. - Missäpä olisi, kun on sota?
Siksikö että olen nainen? - Ei, minä...
Kiitos huolenpidosta, mutta minä ilmoittauduin tähän tehtävään.
Oletteko tulleet auttamaan meitä? - Auttaisimme mielellämme, mutta...
Etsimme joukkuetta, joka on jäänyt vihollislinjojen taakse. - Neekereitä?
Tiedättekö heistä? - Tänne tuli muutama aamulla.
Sotamies Cain!
Voitko näyttää missä he ovat? - Voin.
Halutko vielä yhden?
Kortit pois. - Onko mitään uutta?
Saksalaiset tietävät, että sota on periaatteessa loppunut.
Liittoutuneiden valloittamasta maasta tulee Ranskan maaseutua.
Sehän ihastuttaa ranskalaisia. - He olivat kuulemma kukkulalla.
Olemme tässä, kukkula 473 on lähellä Market Riveriä, luoteeseen meistä.
Se on alueen korkein kohta. He saattavat olla siellä.
Tiedämmekö, elävätkö he edes enää? - Joseph sanoi, että he ovat siellä.
Kuka sinulta on kysynyt? - Eläviä tai kuolleita, tottelemme käskyä.
Onko kysyttävää? Kysyin, onko kysyttävää!
Ei ole. - No sitten. Valmistautukaa.
Varustautukaa, pojat.
Pitäisi löytää eksyneitä nekruja. Annettaisiin sakujen tehdä selvää...
Lopettakaa. - Puolustatteko te häntä?
Cardinni, rauhoitu. - Pakatkaa ja olkaa hiljaa.
Mitä arvelet?
En tiedä. Vaikea sanoa.
Ehkä heillä on ruokaa. - Ehkä ketään ei ole kotona.
Mick, en näe mitään.
Näyttää hylätyltä. - Ei sen tarvitse silti sitä olla.
Nyt taktisesti eteenpäin, kaksi ja kaksi. Kuka lähtee?
Kuka lähtee? - Minä menen.
Minä menen.
Kun annan merkin.
Hyvä piilopaikka. - Chauchat pitää hiljentää.
Quinn ja Pincelli, teidän vuoro.
Vauhtia.
Täytyy ladata!
Niiden konekivääri tekee meistä selvää. Ne tietävät asemani.
Menkää! Teidän vuoro!
Sanoit että et tee niin enää. - Minä valehtelin.
Jumissa!
Vieläkö sinulla on muita kikkoja? - Ei sen enempää.
Meidän vuoro.
Mitä hittoa tuo oli? - Selvä.
Selvä. - Sir?
Oletteko kunnossa? Paukkui kunnolla. - Niin.
Kuka teitä komentaa? - Kenraali Russel Simmons, 33:sta.
Olen kapteeni Will Rivers 432:sta.
Sakut hajottivat meidät. Emme olisi löytäneet poikia ilman teitä.
Olemme etsineet heitä koko päivän. Partiomme ovat saaneet kärsiä.
Onko sota ohi? - Valitettavasti ei.
Yritämme löytää joukkueen, joka on joutunut eristyksiin.
Buffalo-sotilaat, vai?
Tiedätkö missä he ovat? - Parasta tulla mukaan.
Sisään.
Häiritsenkö? - Et. Peremmälle.
Saksalaiset ovat allekirjoittaneet aseleposopimuksen.
Sain siitä sähkeen.
Mihin he lopultakin suostuivat?
Lyhyesti sanottuna: Vihamielisyyden lopettaminen.
Saksan joukkojen pois vetäminen Reinin toiselta puolelta.
Reininmaan ja sillanpääasemien valtaaminen liittoutuneiden toimesta.
Infrastruktuurin säilyttäminen, luopuminen sotamateriaalista.
Vangittujen liittoutuneiden sotilaiden ja siviilien vapauttaminen.
Saksalaisia vankeja ei vapauteta -
eikä Saksaan kohdistuvaa merivoimasaartoa keskeytetä.
Sota on loppunut. - Sota on loppunut.
Milloin?
Ehdot astuvat voimaan kello 11 11. päivänä marraskuuta.
Joko presidentti tietää? - Tieto tuli pääesikunnasta.
Ja Saksa suostuu kaikkeen? - Presidentti Wilson on tyytyväinen.
Hän tiedottaa siitä kongressia ja puhuu sitten kansakunnalle.
Sir... - Oliko vielä jotakin?
Ranskalaiset vaativat että painostamme -
Saksaa viimeiseen hetkeen saakka.
Niin.
Ranskalaiset haluavat enemmän maata.
Siltä se vaikuttaa.
Toisinaan tuntuu siltä, että olla liittoutunut tulee kalliiksi.
Moni hyvä poika kuolee.
Moni minun hyvistä pojistani on kuollut jo.
No niin...
Ilmoita komentajille, että sama käsky on voimassa.
Sama käsky on voimassa kello yhteentoista asti.
Sir? - Jahtaamme niitä hunniäpäriä loppuun saakka.
Kello 11, eversti. - Selvä on.
Jack. - Niin, sir.
Onko neekereistä uutisia? - Ei minun tietääkseni.
Eikö vieläkään tiedetä missä he ovat? - Ei.
Saanko kysyä jotain? - Saat.
Miksi ne neekerit?
Tiedäthän lempinimeni? - Blackjack.
Johdin 10. ratsuväkeä, kun siinä oli vain mustia.
Taistelimme San Juan Hillissä.
Parempia hiton sotilaita minulla ei ole ollut ilo johtaa.
Sähkötän sitten. - Sano jos kuulet jotain.
Kyllä, sir.
Sota on loppunut.
Sir? Oletteko kunnossa?
Onko kaikki niin kuin pitää? - On, väsyttää vain.
Varmaankin. - Ei tässä mitään.
Kiitos, riittää.
Menenkö käskemään muita levolle? - Ei, anna heidän tehdä mitä tekevät.
Sota saattaa loppua ennen kuin päivä valkenee. - Ehkä.
Ehkä.
Kummallista, että meidät lähetetään tehtävälle näin lähellä loppua.
Ehkä se on tärkeää.
Paljon vaivaa vain siksi, että pitää pelastaa eksyneitä mustia poikia.
Muistatko kun saavuimme Ranskan rannikolle?
Kengät olivat märkinä suolavedestä monta päivää.
Kun marssimme kohti rintamaa, näin ensi kertaa mustan sotilaan.
Ranskalaisen? - Niin.
He olivat tulossa rintamalta ja heillä oli...
Olivatko ne nyt korvia ja sormia narussa kaulassa. Muistatko?
Ei, en muista.
Minusta se oli kummallista.
Sitten sain kuulla, että heidät oli tuotu Ranskan Afrikan siirtomaista.
Niillä heimoilla oli tapana pitää korvia ja sormia -
jotka olivat kuuluneet viholliselle. Se oli totista soturihenkeä.
Rohkeutta taistelussa. Vähän niin kuin voitonmerkit.
Niin kuin intiaaneilla. - Niin.
Olisi se näky.
Sotureita...
...vai barbaareja?
Kysytään intiaanilta. - Joo, hae jostain intiaani.
Pane vähän lisää.
Hyvä. Kiitos.
Roberts ja minä liityimme yhtä aikaa armeijaan.
Meistä tuli yhtä aikaa esimiehiäkin. - Ihan totta?
Miten hänestä tuli värillisten esimies?
Hän sanoi ettei ihonväri miestä tee.
Niin kai se on.
Eipä siitä ollut iloa. Hän on kuollut nyt.
Lähdemme aamunkoitteessa. - Selvä on.
Jos sota loppuu, kun nukun -
anna minun nukkua.
Hyvää yötä.
Mitähän täällä on tapahtunut? - Korpraali pelästyi.
Miksi olemme pysähtyneet? Pitäisi mennä eteenpäin.
Sotamies. Näitkö jotakin?
En tiedä. Jokin tässä mättää.
Kuolleita, ei merkkejä taistelusta. - Jokin on vinossa.
Ehkä niillä on jotain hyvää. - Ehkä ruokaa.
Onko toivomuksia? - Kuolleita ei saa häväistä.
Miksi ei?
Mitä helvettiä? - Katselin vain jotain muistoksi.
Saksalainen kranaatti. - Näyttääkö se pahalta?
Kyllä sinä selviydyt. - Kaada siihen viskiä.
Paleltaa. - Ei hätää, Pincelli. Koeta kestää.
En halua kuolla tänne. - Et sinä kuole.
Anna hänelle viskiä. - En halua kuolla.
Auttakaa ja painakaa haavaa. - Nyt sinä pääset kotiin.
Pääset kotiin 41st Streetille.
Antakaa tämä veljelleni. - Voit antaa sen itsekin.
Me lähdemme kotiin. - En halua kuolla tänne, Card!
Herra, anna hänelle ikuinen rauha.
Paskiainen, se on sinun vika!
Cardini, rauhoitu. - Tapan hänet.
Päästä irti.
Kuuntele. Menit liian pitkälle. Yritä olla kunnolla.
Ymmärrän. Ymmärrätkö?
Ymmärrätkö?
Se oli hyvä ajatus. Olemme menettäneet kaksi miestä.
Sir!
Mitä me täällä teemme? Kuolemme muutaman neekerin takia.
Kaverit...
Pari asiaa.
Minä...
Minua vaivaa taisteluväsymys.
En ymmärrä sitä. En tiedä mitä se on.
En ole pelkuri. En ainakaan usko olevani.
Mutta kun valtasimme saksalaisilta rintamalinjan -
ja kaverinne joutuivat ahdinkoon...
Sen sijaan että minun olisi pitänyt johtaa, minä luhistuin.
Halusin juosta pakoon. Jättää sodan.
Hyppäsin pystyyn keskellä tulilinjaa.
Yksi musta kaveri pysäytti minut ja veti minut turvaan.
Ja...
Nyt minä olen tässä.
Ne miehet, joita etsimme...
Mustia tai valkoisia... Sillä ei ole merkitystä!
Kotona voitte kohdella mustia ihan niin kuin haluatte.
Kun seisotte Luojanne edessä, hän tietää mitä olette valinneet.
Mutta täällä tänään, nyt -
ne miehet ovat USA: n armeijan sotilaita väristä riippumatta.
Tehtävämme on auttaa heitä.
Jos haluatte lähteä, lähtekää. Nyt on tilaisuus.
Minä ymmärrän.
Minä jään tänne.
Haudatkaa kaverinne ennen kuin menette.
Kersantti.
Sir. - Tuo on sitä uutta sodankäyntiä.
Totta. - Liian myöhään tähän sotaan.
Voinko tehdä jotakin? - Olemme kuulleet 77:stä.
He saattavat yhä olla elossa. Kukkulalla alueella 174.
Elossa? - Niin saksalaiset uskovat.
Haetaan heidät ja viedään kotiin. - Kyllä, sir.
Kuka saakeli ampuu? - En tiedä.
Me tulemme.
Johnson? - Tuhat tulimmaista! Cain?
Onpa hauska nähdä sinut. - Anteeksi, sir.
Korpraali Johnson, 365:n tiedustelupartiosta.
Odotimme partiota, emme ratsuväkeä. - William Rivers, kapteeni.
Oletko sinä Buffalo-sotilas? - Kyllä olen.
Mennään hakemaan heidät. - Tätä tietä.
Teillä on tainnut olla tukalat paikat. - Joo, se oli kova isku.
Miten kauan olette olleet täällä? - Muutaman päivän.
Eikä vahvistusta ole tullut. - Ei ketään ennen teitä.
Kuka teitä johtaa? - Kersantti Perry. Hän on tuolla.
Pane miehet asemiin ja odottakaa. - Tule mukaan.
Etsitään paikkoja tästä ja tien varresta. Hajaantukaa.
No voi saakeli!
Emme tienneet miten sinulle oli käynyt. - Tiedättehän te minut.
Kapteeni. Toitte miehemme takaisin. Kiitos.
Tulitteko hakemaan vahvistusta? - Emme.
Miten monta miestä toitte? - Meitä on viisi jäljellä.
Siitä ei ole paljon apua.
Tehtäväni on viedä teidät turvaan.
Käsky on suoraan Washington D.C: stä. Sota loppuu ihan pian.
On tullut aika lähteä. - Olemme kuulleet siitä.
Saksalaiset ovat pudottaneet näitä.
Miksi sitten olette täällä? - Kaikella kunnioituksella.
Emme antaudu viholliselle. - Menetin tämän takia kaksi miestä.
Sotamies, mene ulos. Haluan puhua kahden kesken Riversin kanssa.
Kyllä, kersantti.
On ikävää, että menetitte kaksi miestä.
Onko kapteeni Robertsista uutisia? - Hän on kuollut.
Oliko hän ystävänne?
Hän oli hyvä mies.
Tiedättekö, miten monta minä menetin tämän kukkulan valloituksessa?
En tiedä. - 27.
Urheita miehiä kaikki. - Epäilemättä.
Tulimme Ranskaan kesällä. Meidät koulutettiin. Odotimme taistelua.
Saimme aseiden sijaan lapiot.
Kaivoimme juoksuhautoja, kannoimme ammuksia, kuljetimme tavaraa.
Kapteeni Roberts rukoili meille kunnon tehtävää.
Päästä taistelemaan. Me emme kuulemma olleet sopivia sellaiseen.
Taisi olla vaikeaa kuunneltavaa.
Sitten saimme kunnon tehtävän. Se oli taistelu.
Pidämme kukkulan, kunnes saamme vahvistusta tai sota loppuu.
Nähkääs kapteeni, turvallinen linja meille on täällä.
Emme lähde täältä.
Tiedättekö te -
että liittoutuneiden valloittamat alueet palautetaan Saksalle?
En. - Valloittamanne kukkula -
on monta kilometriä vihollislinjojen takana.
He tappelevat kuin koirat saadakseen sen takaisin.
Se ei muuta mitään. Me emme luovu tästä kukkulasta.
Ymmärrän, miksi olette täällä.
Olemme valinneet tämän taistelun. Teidän ei tarvitse.
Entä jos annan käskyn?
Tämä taistelu ei kuulu teille. Teillä ja miehillänne -
on yhä runsaasti aikaa palata turvaan valkoisten ystävienne luo.
Kertokaa sitten kun olette päättänyt.
Mitä hän sanoi?
Kuulut tänne. Sinun ei tarvitse seurata minua enää.
Jos sopii, teen tämän valmiiksi teidän kanssanne.
Milloin lähdetään?
Me emme lähde.
Olemme saaneet käskyn viedä nämä miehet kotiin.
Jäisimmekö puolustamaan kukkulaa? - Kyllä, ja sitten kotiin.
Voisimmeko puhua kahden kesken?
Saksalaiset piirittävät meidät pian. Miten me...
Jäämme tänne taistelemaan. - Will...
Jäämme tänne taistelemaan.
Sir.
Saanko sanoa jotakin?
Kotipuolessa meidät erottaa toisistamme ihonväri.
Täällä me olemme kaikki yhtä.
Te kaikki olette veljiäni.
En ikinä unohda välillämme olevaa sidettä ja hukkaan vuotanutta verta.
Kiitos.
En minä takaisin osaisikaan yksin. Eksyisin.
Meillä on konekiväärejä, kiväärejä, kranaatteja -
paljon ammuksia ja ranskalaisia Chauchateja, mutta ne eivät toimi.
Ja saksalaisilta otettuja konekivääreitä.
Olemme nyt tässä.
Saksalaiset iskevät heikoimpaan kohtaamme. Missä se on?
Eteläpuolella. Siellä ei näe puiden takia vihollista.
Jos viemme kk: t kukkulan laelle, saksalaiset eliminoivat ne.
Pannaan kk: t pohjoispuolelle harjan alapuolelle.
Se onnistuu vain, jos saksalaiset valtaavat kukkulan. - Hämätään heitä.
Pannaan miehiä eteläpuolelle kukkulan juurelle.
Kun saksalaiset hyökkäävät, harhautamme ja he tulevat perässä.
Siis ansa? - Aivan.
Se voi onnistua,
mutta jos he seuraavat meitä, menetämme asemamme.
Ei, ei. Puolustamme tätä pientä lakea mihin hintaan tahansa.
Kuin Custerin viimeinen taistelu.
Toivottavasti te pojat osaatte kaivaa. - Nyt hommiin.
Sotamies... Kiitos.
Osaatko käyttää sitä, Cardinni? - Osaan.
Oletko varma?
Olen. - Helppo käyttää.
Miehet ovat kaivaneet tarpeeksi.
Konekivääri, kranaatteja, kranaatin- heittimiä ja tarpeeksi ammuksia.
Miten sivustat? - Miehiä kummallakin puolella.
Nyt ei auta muu kuin odottaa.
Kiitos.
Menen katsomaan miehiä. - Niin.
Sotamies.
Haluan antaa tämän.
Sir? Sir!
Kai sota loppuu pian? - Kyllä.
Kestämmekö siihen asti? - Se nähdään huomenna.
Eikö olekin ihmeellistä? - Mikä?
Sama taivas kuin kotona mutta monen maailman päässä.
Sotamies? Miltä tuntuu lyödä esimiestä kasvoihin?
Mitä tarkoitatte? - Tiedän, että sinä pelastit minut.
En minä ole... - Miksi teit sen? Et ollut minulle mitään velkaa.
Kaikkia voi pelottaa. Toisinaan pieni rohkaisu auttaa jaksamaan.
Sir! Tänne tuli saksalainen upseeri valkoista lippua heiluttaen.
Mitä hän sanoi? - Hän haluaa puhua kanssanne.
Minähän sanoin jo, korpraali.
Miehenne ovat hermostuneita. - Hänellä ei ole mitään.
Voinko laskea kädet alas? - Olkaa hyvä.
Onko kellään teistä herroista tarjota savuketta?
Mikään ei lyö laudalta Amerikan etelävaltioiden tupakkaa.
Tulitte valkoista lippua liehuttaen. Mitä haluatte?
Amerikkalaiset menevät aina suoraan asiaan.
Tulin sanomaan että voitte antautua. - Selittäkää.
Sotahan päättyy huomenna. - Kello 11.00.
Aivan.
Turhaanhan te siis täällä olette. Enempää verenvuodatusta ei tarvita.
Minä...
Me pysymme täällä.
Värilliset pojat ovat taistelleet ihailtavan urheasti.
Mutta olisi hullua jatkaa.
Tänne on tulossa kaksi rykmenttiä miehiä ja tykkejä.
Teidät on piiritetty. Ette selviytyisi hengissä.
Ettehän halua kaikkien miesten kuolevan? Vai mitä, kapteeni?
Korpraali, sotamies.
Saattakaa kapteeni turvallisesti takaisin linjoillemme.
Kyllä, sir.
Saatte aamun valkenemiseen aikaa muuttaa mielenne.
Sitten annan aseiden paukkua.
Ei vieläkään vihollista näkyvissä.
Kyllä saksalainen sanansa pitää.
Tykistöstä tulee vaikea pala huomenna. - Niin, mutta minulla on ajatus.
Miten monta? - Näyttää kolmelta.
Seitsemänkuutosia? - Kyllä.
Noita aseita on vaikea ottaa.
Ostetaan aikaa. Emme tarvitse aseita mutta ammukset on tuhottava.
Purraan käärmeeltä pää irti. - Ei ammuksia, ei lyijyä ilmassa.
Heidän on sitten pakko hyökätä kohti ja pakottaa meidät esiin.
Johdan mielelläni miehet sinne ja näytän hunneille helvetin.
Oletko varma? - Olen, sir.
Kuuntele. Menette sinne ja iskette mahdollisimman nopeasti.
Kukkula on sinun, kersantti. Haluan että tulet takaisin.
Nyt mennään. Kevyesti ja nopeasti, ei mitään turhaa mukaan.
Vain aseet ja ammukset. Jollei mies ole musta, tapa hänet.
Menkää täältä. Räjäytän koko paskan ilmaan.
Mennään.
Valmistautukaa. Tiedätte mitä pitää tehdä.
Ne tulevat.
Ammukset loppu. - Ladatkaa.
Tuolla.
Yrittävät iskeä sivusta. - Niitä ei saa päästää taakse.
Menkää, pidättelen niitä.
Oletko varma? - Mene. Mene!
Viihdyttäkää te heitä niin minä hyökkään.
Yksi.
Kaksi.
Kolme!
Sala-ampuja.
Minuun osui. - Mitä tehdään?
Pysy siellä.
En näe ampujaa.
Meidän täytyy perääntyä.
Olet oikeassa. - Perääntykää!
Thomas!
Thomas, mitä tapahtui? Minne olit menossa?
Me peräännymme. Tehdään tämä yhdessä.
Tämä on ollut nautinto...
...sir.
Meidän täytyy mennä. - Ei.
Pidä kovaa kiinni.
Pidä huoli itsestäsi. - Peräännytään.
Olen mennyttä.
Menkää, jättäkää minut tänne. Minä nappaan hänet.
Emme me sinua jätä. - Menkää.
Ennen kuin se on liian myöhäistä.
Lasken kolmeen.
Yksi.
Kaksi.
Kolme.
Sainpa sinut.
Quinn, tule. Ei. Kuulitko?
Quinn, meidän pitää mennä. - Tule!
Eversti.
Kaikki komentajat painavat päälle ja ahdistavat saksalaisia.
Millainen vastarinta on? - Saksalaiset panevat hanttiin.
Eivät suostu myöntämään saaneensa turpiinsa.
Tuokaa pojat kotiin.
Sir.
Käske komentajia painamaan päälle kello yhteentoista saakka.
Jack. - Niin, sir?
Mitä mieltä olet? - Mistä?
Saksalaisista. Onko meistä päihittämään heidät?
Emme varmaankaan näe viimeistä kertaa saksalaisia taistelukentällä.
Niin.
Sitten tämä on taas edessä.
Lähetän viestin eteenpäin.
Kapteeni? - Olen kunnossa.
Sir, voinko...
Nyt he tietävät kuka pitää kukkulaa.
Puolet miehistä on kuollut, moni haavoittunut.
Miten ammukset? - Joillakin on vain muutama kuti jäljellä.
Sieltä ne tulevat.
Emme voi perääntyä.
Jos jäämme tänne...
Kiinnitetään pistimet.
Sinä menet vasemmalta, sinä keskeltä ja minä oikealta alas kukkulaa.
Ai että hyökkäämme? - Niin, kun saksalaiset ovat tulossa rinnettä ylös.
Onko selvä? - Selvä on.
Toimikaa. Kiinnittäkää pistimet. - Kiinnittäkää pistimet!
Sotamies Cain.
Olette haavoittunut. - Hoitaja!
11.03. Sota on loppunut.
En saanut tilaisuutta kiittää sinua. - Ihan turha.
Ei sota päätä, kuka on oikeassa.
Vain sen, kuka jää jäljelle.
Mutta se, mitä saimme aikaan täällä...
Teimme oikein. Tämä on suurin voittomme.
Lue se. Ole hyvä ja lue se.
"Hyvä William."
"Tiesin jo lapsena, että olisit aina olemassa minua varten."
"Olet ollut elämässäni aina ja olet nyt, kun se päättyy."
"Olet optimistinen, mutta en selviydy hengissä tästä sairaudesta."
"Jos niin käy, kuolen rauhassa saatuani elää rinnallasi."
"Edessä olevista kuukausista tulee raskaita. Haluan että olet vahva."
"Elä elämää täysin rinnoin, älä ikinä anna periksi."
"Matkusta paikkoihin, joista olemme puhuneet. Olen mukana koko ajan."
"Niin kauan kuin sinä elät, sieluni elää sinun kanssasi."
"Ikuisesti sinun. Harriet."
Suomennos: Terho Tammenlehvä www.ordiovision.com